Jau 7:15.
- Paveluosi. - Žinau.
- Dieve, tas vyrukas nesveikas. - Steisė.
Ką? Jis vos manęs nepartrenkė.
Turėtum išeiti pro kitą pusę.
Eik pro šitą pusę. Ei, mieloji, turi sąrašą?
- Jau beveik padariau jį. - Puiku.
-Žinoma. - Tikrai?
- Mergaitės. - Girdžiu tai visą dieną.
"Tavo sesė buvo puiki moksleivė. Ema mėgo šią knygą."
Steise, pakaks.
Posirodysiu 5. Namuose būsiu apie 6.
- Vakarienės pasiūlymai? - Nieko gearo. Iki, mama.
Iki, mieloji. Myliu tave.
Ji nuostabi mergaitė, o aš bloga sesuo.
Ne, nesi. Geros dienos, mieloji.
Kvėpuok, Em. Jie turbūt kalbės apie tai, ką mes žinom.
Aš taip norėčiau ištrūkt iš pirmos pamokos.
- Galim truputį paveluot. - Ne visai.
Dieve, tu sproksi, jei būsi tokia veržli.
Veržli kalba...
Sveika, Ema.
"Sveika, Ema"? Tas keituolis žino tavo vardą.
- Matau. - Stivenas Sulivanas žino tavo vardą.
- Ar galim dabar eiti į klasę? - Ar permiegotum su juo? Dėl manęs. Ha, ha.
Gerai, paklausykit visi.
Autobusas išvyksta rytoj 7 ryto,
todėl neveluokit. Kita vertus...
Atsiprašau, išleistuvių karaliene.
- Susirask vietą. Nagi. - Ką?
Tikiuosi to iš ponaičio Mikmuleno, bet dabar labiau tikiuosi iš tavęs, Ema.
- Atleiskite, pone Kristiansenai. - Gerai.
Taigi, rytoj autobusas išvyksta lygiai 7 ryto, supratot?
Neveluokit, arba atobusas išvažiuos be jūsų.
Kaip tas vienišius galės važiuoti į kelionę? Tėvelis turbūt nusipirko bielietą taip pat.
- Ką? - Žinai, kad girdžiu, tiesa?
Pirmąsias 5 dienas
mes padėsime atnaujinti mokyklą su Žmogiškuoju Projektu.
Likusias 3 dienas tyrinėsime salą
ir keliausime kultūrines ekskursijas, turėtų būti linksma.
Antraštė: Stivenas žino Emos vardą.
- Ką pasakei? - Nupirksiu iš tavęs sumuštinį.
- Gali pasiimti. - Tikrai?
- Jo, norėjau tik bulvyčių. - Gerai, taigi, Ema ir Stivenas?
- Visai nieko. - Taip.
Turim vieną savaitę saloje pasinaudoti savo magija
ir paguldyti Emą su komandos gynėju.
- Ar galiu pasisakyti? - Ne, ne visai.
- Mes ten padėsime žmonėms. - Aš bandysiu "padėti" tau.
Mes turim darbų. Žiūrėjau į kelionės maršrutą.
- Tu sukūrei maršrutą. - Ha, ha, ha.
Mokykla suplanavo kiekvieną dieną ir naktį.
Ir? Mes pakeisim planus. Tai gyvenimas, tiesa?
Be to, dar išsiaiškinau
karnavalas Trindede bus kai mes būsim ten.
O, Dieve. Man tikrai reikia naujo maudymosi kostiumėlio.
- Tikrai? - Kas?
- Ema nužiūrinėja vienišių. - Mokėmės kartu su juo vidurinėje.
- Jis buvo tikrai labai malonus. - Jo, buvo.
Gidėjau, kad jis buvo išmestas iš mokyklos.
Manau, kad jis mielas,
Pagavęs Rebelio stiliuką, panašus į Holdeną Kaulfyldą.
Leiskit man paaiškinti.
Mergaitės norėtų, kad Ema nepakabintų keistuolių kaip šitas,
ypač, kai ją kabina komandos gynėjas.
Gali atiduoti man.
- Prigavo! - Durnelis.
- Pas direktorių. - Tada parodykit kelią.
- O taip. - Uhu.
- Eik, drauguži. - Šaunuolis.
Atrodo, kažkas nevažiuos į kelionę.
Vau, Kuriam laikui išvyksti?
Tu taip pat ilgai ruošiesi, Filai.
Labai ačiū jum, kad išleidžiat mane.
- Nėra už ką, mieloji.
Taigi, aš turėjau paimti antrą užstatą, o mama turi parduoti papildomą namelį.
Ššš. Nesakyk jai to.
Taip myliu mūsų vaikus.
Jei kelionė truks tik aštuonias dienas, tai kas bus kai reikės ją išsiųst į koledžą?
Žinau.
Manau, mes turėtume keliauti kartu su tavimi į Prinsetoną.
- Aš sugalvojau šią mintį. - Ar ne?
Argi tau nepatiktų?
Ką čia kalbi, kad nenori važiuoti?
Ar žinai kiek pastangų įdėjau, kad galėtum važiuoti į kelionę?
Dėl ko, tėti, manęs ar savęs?
Aš net nenoriu važiuot į tą kvailą kelionę.
Mane vers susitikt su žmonėm, su kuriais visvien nekalbėsiu.
Tai puiki galimybė, sūnau.
Tai proga padaryti kažką dėl kitų, ne tik dėl savęs.
Ar galim važiuoti? Mes pavėluosim.
Įstrigau čia, o tu turėjai žiūrėt man į veidą visą savaitę.
Važiuojam. Visi į laivą!
- Būk atsargi. - Ema, Lize.
- Pasisaugok. - Atsisveikinkit.
- Myliu. - Pajudam.
Dynai, būk atsargus.
Būsiu, tėti.
Kaip sekasi, Ema? Labai anksti, taip?
Buvo du sakiniai. Jis pradeda žaidimą.
Tu tampi tokia miela.
Gerai, Visi paklausykit. Projektas prasideda rytoj.
Mes turime keletą valandų šiandien įsikurti ir paplaukioti.
Tada visi eisim vakarieniauti.
Ką tau sakiau, Em? Pamiršk savo tvarkaraištį.
Bus labai linksma.
Hm. Jokių vietinių žmonių. Velnias. Kągi. Kuriam berniukui šiandien pasiseks?
Nesijaudink, Em. Nepavogsiu tavo gynėjo.
Kągi, mergaitės. Eime.
Vienas, du...
Taip, panelės.
Neaptaškykit manęs.
- Pagavau. - Ne!
Gerai, šaunuolis. Ištepk visą.
- Ei, ei, ei. Būk atsargus. - Kaip pasakysit, bose.
Jis būtų užsimušęs ir sugadinęs mums viską.
Turėtum užsitepti losijono ant pečių. Jie nudegs.
Antra diena, o kontaktas jau užsimezgė?
O, taip.
Bus daug lengviau, nei maniau.
Atrodo, mamytė turės atostogų.
Žaidimas prasideda.
- Skaipinu. - Su nuoma.
Gerai, atsijunk. Tikrai, skubu.
Mieloji, ar viskas gerai?
Taip. Panelė Kolier prašo išjungti šviesas.
Gerai, gerai, eik. Mylim tave. Pasilinksmink.
- Saldžių sapnų, mieloji. - Myliu jus. Iki.
- Iki, mieloji. - Labanakt.
Apačioj perku dantų pastą,
nes mano pasibaigė. Ar galit patikėt, kad jie ima...
- Neįdomu. - Gerai.
Antraštė: Karnavalo vakarėlis šiąnakt kažkokio vietinio vyruko laive. Žinau.
O Stivenas mus pakvietė, ypač paminėjo tave, jaunoji Ema.
Išvykstam tuoj pat, bet laivas išplaukia po pusę valandos.
- Nežinau. - Užsičiaupk.
Mes keliaujam. Tu keliauji,
netgi jei turėčiau tave suruošt ir ištempt į laivą.
Rimtai, mes grįšim iki vidurnakčio.
- Antrą valandą, vėliausiai. - Gerai.
Karnavalas!
Ačiū.
Reikia taksi?
Važiuojam.
Karnavalas, kvailės!
Greičiau, pavėluosim.
Pirmyn, pirmyn, pirmyn.
Greičiau.
Taip linksma.
- Ei, panelės, kaip sekasi? - O ne, gerai.
Gerai, pasiimkim kokteilių ir suraskim tavo vyruką.
Joks jis mano vyrukas ir jokių išgertuvių.
Em, tu prarasi. Žinai, apvyniok jį aplink pirštą.
- Tik trumpam atsisek grandinę. - Mėgstu savo grandinę.
Einu surasti Heleną.
Ten tavo naujasis vaikinas?
Koks tau skirtumas?
Monte Karlai.
Pasiruoškit prisišvartuoti.
Monte Karlai, Tai Trinidado policija.
Pasiruoškit prisišvartuoti.
Ateikit į laivo priekį.
Aah!
Monte Karlai, Tai Trinidado policija.
- Ema! - Gelbėkit!
Tai Trinidado policija.
- Po velnių, ką tu darai? - Nukritau.
- Kur Ema? - Maniau, kad ji su tavim.
Lipk.
- Viskas gerai? - Puikiai.
Ką tu darai?
Turiu daug problemų. Manęs negali sulaikyti.
Išprotėjei? Apgaudinėsim farus?
Viskas bus gerai. Grįšim į viešbutį, kai viskas aprims.
Su šituo? Noriu grįšti į laivą.
- Jie tolsta nuo mūsų. - Pasistenksim juos sekti.
- Viskas bus gerai. - Greičiau.
Nebematysim laivo.
- Kaip ištrūksim iš čia? - Bandau sugalvot.
- Ar tu bent žinai į kurią pusę plaukti? - Patylėk. Leisk man pagalvoti.
- Velnias, nėra motoro. - Nėra motoro? Kas dabar, genijau?
- Nežinau. - Kaip suprasti, nežinai?
Mes čia įstrigom. Tai ne šiaip menkniekis...
Laikykis.
Prašom sudėti savo lagaminus prie durų, juos pakraus į laukiančias mašinas.
Norėčiau jums padėkoti,
kurie turėjo šią puikią galimybę staigiai viską nutraukti.
Sveiki, džentelmenai. Sveikinu įvykdžius.
Labai blogai, kad turi išvykti namo.
- Panelė Kolier, nėra Emos. - Ką?
Vakar vakare ji negrįžo namo.
Aš niekam nesakiau, nes maniau, kad jis su kažkuo, bet...
Kągi, iš kur žinai, kad ji ne viena?
Pažįstate ją. Ji nebūyų taip išėjusi. Ji turi laikytis tvarkaraiščio.
Bandžiau jai skambinti, bet ji neatsiliepia.
Gerai, kur matei ją paskutinį kartą?
- Laive.
- Manai, toli mus nunešė? - Nežinau. Nesekiau.
- Negalėtų būti jau taip toli. - Mes čia išbuvom valandų valandas.
Tai buvo tavo nuostabaus plano dalis?
- Negaliu patikėti, kad mano telefonas permirkęs. - Jo, aš irgi negaliu tuo patikėti.
Pabandyk dar kartą.
Sakiau, čia jokio atsako.
- Nori vandens? - Ačiū.
Negaliu patikėti, kad atsinešei vandens į vakarėlį.
Nenorėjau dehidratuoti. Veliau būna sunkios pagirios.
Tikrai? Maniau, kad ten buvo tekila.
Vis dar negaliu patikėti, kad nėra motoro. Tai valties privalumas, taip? Ekstremaliose situacijose.
Ir kodėl kažkas dar turi tas valtis?
- Kas? Kas čia juokingo? - "Valtis" juokinga.
Juokingas žodis. "Valtis".
Mes plaukiam į Karibus.
- Žinai tai, taip? - Taip.
Taip pat žinau, kad baimė neko nepadės, tai...
Tai ką darom?
Dabar, mes plaukiam, manau.
Nori gumos?
Kodėl, iš burnos nemalonus kvapas?
Galbūt.
- Elizabeta Kover. - Čia.
Samuelis Lyferis.
- Čia. - Dynas Mikmulenas.
Dynai? Dynai Mikmulenai? Ar kas nors matė Dyną?
- Turėtum pabandyt. - Ne, ačiū.
Gal tau padėti?
- Kas tiems Ziplokams? - Ką?
Tu nešiojies visą šlamštą krepšiuose?
Jie padeda palaikyti tvarką.
- Kaip jie tau suveikia? - Na, bent mano telefonas sušlapęs.
Turėjom sekti policijos laivą į krantą.
- Kaip, su vienu irklu? Žinoma. - Aš tik sakau.
Pirmiausiai, manau, kad galėsim pasiginčyti vėlaiu.
Antra, kad nepamirštume, išleistuvių karaliene, tai tu nukritai į vandenį.
- audringą vandenį. - Aš iškritau iš laivo.
Mano vardas Ema.
Gerai, Ema.
- O, Dieve. - Kas?
- Ten sala. - Kur?
- Štai ten. Gerai. - Ji per toli.
Turėtume čia sedėti, kol kas nors mus paims.
Juokauji?
- Puiku, aš irkluosiu. - Gerai, gerai.
Aš irkluosiu, Jėzau.
Ji nebuvo grįžusi į viešbutį?
- Ne. Maniau, gal ji buvo... - Ji svaiginosi?
- Kas nuo to priklauso? - Ji buvo su Dynu?
- Ką? Ne. - Jis buvo laive?
Jo, bet ji su niekuo nesusitiko. O jos Dynas nekabino.
- Panelė Kolier, pasakykit jiems... - Ar yra galimygė juos surasti?
Labai tikėtina, Jie suras.
Šitoks atvejis nėra retas. Tai jaunystės dvasia nuotykiams.
Ne, tai mano geraiausia draugė apie kurią kalbam. Aš pažįstu ją.
Ji neturi jokios jaunystės dvasios nuotykiams.
Dynai!
Tau viskas gerai?
Taip.
O tau?
Taip, bent manau taip.
Jokio susisiekimo. Mes turime surasti telefoną.
Puiku.
Kągi, palauk
Nagi.
Tikrai? Kam jis?
Nežinau. Nušauti blogiukus?
Ne, tu pabaik. Galėčiau panaudoti kavą.
Lyg Moka kava su ledais.
O, Dieve. Kaip būtų gerai.
- Kas čia buvo? - Nekenčiu vabalų.
Na, tada atvykai į tinkamą vietą.
Paieškokim viešbučio.
Šiandien baigiam darbą mokykloje.
Lažinuosi, kad visi turbūt dėl mūsų nerimauja.
Tavęs, turbūt. Galiu pažadėti, kad niekas nesijaudina dėl manęs.
Taip, čia Džekas?
Atsiprašau, ką?
- Atleiskite, ponia Roertson? - Barbara.
- Džekas Mikmulenas. Aš Dyno tėvas. - Malonu susipažinti.
Ką jie darė laive, ir kas juos prižiūrėjo?
- Dabar, ponia Rob... - Nesiteikite man.
Nedrįskit teiktis man. Mes patikėjome jums savo dukterį.
Jie neranda jos.
Viskas gerai. Mes rasim ją. Kada sekantis skrydis?
Išvyks šįvakar į Trinidadą.
- Nėra anstesnio skrydžio? - Šis anksčiausias.
Galiu jums padėti dėl priemonių...
Ir taip padarėte daug.. Ačiū. Eime.
- Man taip skauda kojas. - Aš taip nekenčių žygių.
- Gal nori mano sportbačių? - Viskas gerai.
Nors ačiū.
Ei, žiūrėk.
- Sustok. - Kas? Čia tik uogos.
Baltas ir geltonas nužudys žmogų. Violetinis ir mėlynas tau į naudą.
Tu truputį keistas. Žinai tai, taip?
Vadinama blogiausiu.
O, Dieve...
Gražu.
Nagi. Turim judėti.
- Tiesiog suraskim viešbutį. - Ką?
Mes čia niekad nebegrįšim.
- Nagi. Fotografuok. - Ir taip esam įklimpę bėdose.
Žinai, kad jie įvertins kelionę. Negaliu susigadinti savo pažymių vidurkio.
Alio? Ar žinai kaip nepakartojama visą tai?
Gerai. Kokia tau geriausia mokykla?
Prinstonas. Kam klausi?
Ar žinai kiek daug žmonių pretenduoja į Prinstoną turėdami 4.0?
Daug.
Ar žinai kiek žmonių svajoja pamatyti tai?
Pagalvok apie rašinį, kurį parašytum.
Nagi.
Turėtume rasti viešbutį.
Taip pavargau, Šaunu.
Matai, štai kodėl nesusitikinėju su žmonėmis.
Negaliu sulaukt, kol galėsim išsimaudyti tikroje vonioje.
Negaliu sulaukti kavos.
Kur mes?
Ėjom valandų valandas.
Ir nematėm nei vieno kelio, žmogaus.
Geriau grįškim į valtį.
Nagi, laukia ilga kelionė.
Jeigu mums reikės naktį praleisti šioje saloje?
Nemanau, kad čia rasim penkių žvaigždučių viešbutį.
- Ar žinai, kaip užkurti laužą? - Žinau.
Ta-da!
- Nuostabu. - Kas?
Ola?
Nemiegosiu oloje.
Čia saugiausia vieta. Liksim sausi, jei lis, tik tokiu būdu.
Apsauga nuo gyvūnų.
Ei, ar galiu pasinaudoti tavo telefonu?
Žinoma, jokio ryšio.
- Nesu urvinis žmogus. - Niekas iš mūsų nėra urviniai.
Jau senei nebeesam urviniai žmonės...
Bėk, bėk, bėk!
Taigi, daugiau jokių olų.
Kur valtis?
Aš tikrai pavargau.
Ar greitai galėsim pailsėti?
- Žinoma - Ačiū.
Matai ką nors?
Ne.
Panaudok ginklą. Tau reikia bent dviejų kulkų.
Skaičiau knygoje.
Manau tai buvo apie mergaitę ir jos katę, ji plaukė aplink pasaulį.
Iššauni dvi liepnas, vieną, kad atkreiptum dėmesį,
o kitą, kad jie tave pastebėtų.
Kas yra "jie"?
Žmonės, kurie mus paiims, manau.
Mūsų šeimos ir policija ar dar kas nors.
Dynai, ką tu darai?
Ką tai reiškia?
Ei, ar galiu pasiskolinti tą skysti nuo vabzdžių?
- Žinoma. - Ačiū.
- Nori pagalvės? - Ačiū.
- Sekundėlę. - Kas?
Aha.
Velnias, tau reikėtų pasirodyti laidoje "Price Is Right".
Žinojau, kad turiu.
Pasiėmiau, nes pagalvojau gal išalksiu, kai vakar darbavomės.
Ačiū.
Ir manau, kad turėjai galvoje "Let's Make a Deal".
Hm?
Tiesa.
Ta laida.
- Štai dar. - Ačiū.
Skrydis 415 iš Detroito į Majamį, planuoja išvykti 11 vakaro,
dabar tikimasi, jog išvyks 12:10 ryto iš Gate 211.
Mes ten pakliūsim.
Kodėl mane vadini "išleistuvių karaliene"?
- Argi nesi? - Ne.
Atrodo, kad turėtum būti. Nuostabi mergina, nuostabus pasaulis.
Negaliu sakyti, jei būsi toks niekšiškas arba malonus.
[TWIG SNAPS]
Kaip manai, kas ten yra? Miške.
- Mums viskas bus gerai. - Žinau.
- Vis dar nėra ryšio. - Duok.
Ką tu darai? Išnaudosi bateriją.
Tik pasiklausiau muzikos.
Štai.
- Paimk mano marškinius. - Ačiū.
Tikrai.
- Labos. - Labos.
Jie atvyks mūsų. Žinau.
Kas ten buvo?
Ahh...
Ei.
Tu ir ankstyva, a?
Ką veiki?
Bandau mus išgelbėti. Ką tu veiki?
Nežinau. Gal eisiu paplaukioti.
- Ei, o kur tavo telefonas? - Išsikrovė.
Mums reikia daugiau vandens.
Jo!
Policija apžiūri vitą, kurioje aptiko vaikus.
- Kai tik jie grįš... - Kada jie grįš?
Nesu įsitikinęs.
- Jie sakė, kad praneš... - Yra žinių?
Tik pasakiau Barbarai, kad policija apžiūri Karibus.
Jie sakė, kad trūksta valties.
- Kiek laiko jie ieškos? - Ir kaip dėl helikopterių?
Kai tik vėjas aprims, jie išsiųs ką nors.
Ar jie apieškojo žemę? Ar susisiekėte su ambasada?
Ar yra privati komandą, kurią galėtume pasisamdyti?
Policija daro viską, ką gali
su ribotais resursais, kuriuos turi.
Nėra jokios privačios gelbėjimo komandos.
Bet jie sakę, kad jie labai įsitikinę,
jog ras Dyną ir Emą.
Pirmosios 48 valandos yra svarbiausios.
- Bet viršininkas sakė, kad vaikai taip elgiasi. - Kad negirdėčiau daugiau...
Juokaujate?
Jau dvi dienos. Ką tie žmonės daro?
Tikisi anekdotiško pasiūlymo apie kitus paauglius. A?
- Kągi, paklausykit, atsiprašau. - Neatsiprašinėkit.
Padėkite mums rasti mūsų vaikus.
Pastogės mums prireiks, kai lis.
Lis?
Nežinosi.
Viskas gerai? Ateik.
Truputį įsipjovei. Skauda?
Štai, sutelk įtampa.
Taigi, kodėl Prinstonas?
Hm?
- Kodėl nori keliauti į Prinstoną? - Nežinau.
- Ten yra Ivy Lyga. - Jo.
Mes kalbėjom, kad noriu ten keliauti.
Keista, ar ne?
Aš visada buvau ten, kur norėjau nukeliauti.
Kur man ir reikėjo keliauti.
Nemanau, ar kada nors to klausiau savęs.
Heh. Mm.
Jo.
Jie nepasiduos.
Ne, jie atvyks dėl tavęs.
Ačiū, vyručiai.
Pasiruoškit išplaukti už penkių minučių.
Apgailestauju.
Radot ją?
Dar ne, bet rasim.
Jo, rytoj mes ieškosim toliau.
Mieloji, tavo mama ir aš, mums reikia pasilikti ilgiau kelioms dienoms.
Gerai?
Žinoma. Likit ten kiek reikia.
Štai. Turėtų kažkiek laikyti.
Rimtai?
Gerai. Sutvarkyta.
Šventinis pasiplaukiojimas?
Nagi.
Nagi, jausmas lyg būtų šimtą laipsnių karščio. Užsitarnavom to.
Nebegaliu daugiau valgyti vaisių!
- Ei, išleistuvių karaliene! - Nežiūrėk.
Norėjau pasiteirauti, ar liko dar vandens.
Nieko nebeturiu, kas liko. Pasieškok pats.
Buteliai yra krepšiuose pastogėje.
- Ieškojau jų, bet nieko nebuvo. - Jie ten, bet tušti.
Esu įsitikinusi, kad kažkur yra šaltinis. Dabar nusisuk ir nebežiūrėk.
Žinai, kiekvieną kartą kai taip sakai, man primena, kad turėčiau žiūrėti?
Aš rimtai.
Tu vienintelė paprašei manęs pastovėti už sargybinį.
Ten kažkas yra. Girdžiu naktimis.
Šią popietę, pagal pareigūnus.
Tyrimas nutrauktas
nuo ieškojimo ir gelbėjimo iki ieškojimo ir atskleidimo, pastangos
ir viltis rasti du dingusius žmones.
Noeiu, kad skambintum man kasdien.
- Kartais dukart į dieną, jei galėsi. - Skambinsiu, prižadu.
Nekenčiu tos idėjos, kad reikia tave palikti čia vieną.
Man viskas bus gerai. Tau reikia grįšti.
Steisei reikia vieno iš mūsų, ypač dabar.
Žinau, tu teisė.
Na, dabar vieša. Jie atšaukė gelbėtojų paiešką.
Ar tu matai? Jie nebeturi resursų.
Štai kas yra.
... šeimoms ir mokiniams grįšti namo
kurie nuolatos...
Aš nesiliausiu, Filai.
Prižadu, parvešiu ją namo.
Žinau, kad parveši.
Džekai, ačiū, kad pasamdei.
Apžvelgsim šiuos vandenis.
Mes vis dar turim dvi valandas skrydžio.
Pasiilgau mamos ir tėčio.
Netgi pasiilgau savo mažosios sesutės.
Ir savo žuvyčių.
Paklodės kvapo, kai ją ištraukia iš džiovyklos.
Ližinsiuos, kad jie mūsų vis dar ieško.
Jie privalo ieškoti, tiesa?
- Manai jie liovėsi? - Tu liautumeisi?
Turiu galvoje, ieškoti kažko, didelėje erdvėje,
suvoktum, kad nebėra, taip?
Kodėl taip elgiesi? Kam kiekvieną dieną stebi saulėlydį?
- Kažko ieškau. - Ko?
Nieko. Tai kvaila.
Žegtuvėlis pasibaigė.
Dabar turėsim išmokti uždegti ugnį patys.
Kas ten?
O, Dieve.
Kiek laiko, manai, jis ten gulėjo?
Kiek laiko, manai, jis apsimetė, kad šičia pavers namais?
Šis vyrukas, ne mes, Em.
Jis galėjo būti kažkoks vietinis žvejys.
arba narkotikų kontrabandininkas, ar kas kitas.
Turi žmonių, kurie tave myli.
Žmonės ieško tavęs.
Ir žinai, kas dar? Mes turim vienas kitą.
Ir tai kažkas geresnio, išleistuvių karalienė.
Mums viskas bus gerai. Girdi?
Tau nieko blogo nenutiks.
Kodėl verki?
Buvo...
Jaumas buvo toks geras.
Tačiau taip neatrodo.
Tik...
Trumpam, pamiršau, kur mes buvom.
Įsivaizdavau, kad mes namie...
jaudinausi, ką visi pasakys.
Pasijutau taip normaliai.
Ei, kur mano ryšulėlis?
Eisiu į lagūną.
Dynai, ar tu pasiėmei didyjį vandens butelį?
Dynai?
- Kodėl taip padarei? - Ką padariau?
Palikai mane ten, nepasisakęs, kur išeini...
- Tu miegojai. - O aš pabudu ir tavęs niekur nebuvo.
- Ką čia darai? - Jis nusipelnė būti palaidotas.
Gerai? Bent palaidoti.
Dynai, aš nesuprantu, ką...?
- Kalbėk su manim. Aš čia ir... - Tu čia ir kas?
Kartą pasimylėjom. Mes įstrigom šioj saloj.
Mes nesam sielos bičiuliai.
Tai reiškia.
Aš nesu malonus vyrukas, Ema. O dabar, tu tai žinai.
Netikiu tuo.
Kad ir kas yra, aš išklausysiu. Prašau, tik leisk man...
Aah!
Ema!
Labai atsiprašau, Em. Nenorėjau...
Nelaimingas atsitikimas. Aš nukritau.
Nežinau, ką daryčiau, jei tau kas nors nutiktų.
Ką mes darom?
Mes nesam kažkokia laiminga porelė, atostogaujantys saloje.
Kaip mes išbūsim diena po dienos, tik mes dviese?
Jeigu, kas nors nutiks blogo? Turiu galvoje, jei susilaužysiu koją.
arba vienas iš mūsų susirgs ar kažkas panašaus?
Niekas nežino, kas ten, Em.
Yra dalykų, su kuriais negalim susitaikyti
o mes turim tai suvokti ir išspręsti.
Nebuvau savo mamos laidotuvėse.
Štai kodėl norėjau palaidoti, tą vyruką. Tik kūną.
Pelenai į pelenus.
Maniau, galbūt žiūrint į jį palaidotą žemėje ir visą kitą
sukurs kokią nors prasmę.
Pavyko?
Ne visai.
Manau, tame ir yra esmė.
Niekada nėra esmės tame.
Mums reikia vandens terapijos.
O tu dvoki, taigi...
Užeikite į mano kabinetą ir pasakykite savo problemas, pone Mikmulenai.
Nebūčiau ištvėręs matyti...
Matyti viso to.
Žinai, apkalbų ir visų žmonių gailėsčio dėl manęs.
Apkaltinimo mane arba...
Dėl ko jie tave kaltina?
Nes nužudžiau ją.
Ji vežė mane namo po futbolo treniruotės.
Mes važiavom keliu, buvo tamsu.
Mėgdavom žaisti tą žaidimą, kai snigdavo,
jai reikėdavo nubraukti sniegą.
Atrodydavo, lyg mes keliautume į kosmosą
iš Žvaigždžių Karų ar kažkas panašaus.
Aš nenusileidau, bandžiau būti linksmas, bandžiau būti tokia, kaip ji.
Mašina tapo nebesuvaldoma.
Mes juokemės, o toliau...
aš atsiguliau į ligoninę trim dienom.
Kai išėjau, jos nebebuvo.
Tu jos nenužudei.
Ne.
Turėtume pagalvoti apie atsikėlimą.
Puiki kaimenystė, girdėjau, kad viešosios mokyklos šaunios.
Išmesk popierių
Išmesk paštą.
Būk blogas, jei nori.
Būk pasiruošęs nesekmėms.
Visos viltys.
Nusiteik, kad neišsipildys.
Tu pavargai nuo manęs.
Niekas dar nežino.
Negaliu būti kažkuo.
Mano meile.
Čia daugaiu nieko nėra, kas myli tave, kaip aš.
Dėkoju Dievui, kad viskas taip tikra.
Ir sugadinta.
Praėjus mėesiui, po to, kai dingo moksleiviai Trinidado pakrantėje,
Emilijos Robinson ir Dyno Mikmuleno paieška
buvo oficialiai atšaukta.
Tikima, jog moksleiviai pasiklydo jūroje.
Negaliu patikėti, kad jie jos nebeieškos.
Netgi jos kūno ar kažko.
Vau, Helena, tai kvaila.
Na, jos mama vis dar ten. Galbūt ji ras ją.
Žinau, kad čia buvom,
bet jei pažiūrėsit į naują informaciją
dėl oro diagnozės, pamatysit, kad ieškojom ne toje vietoje.
Ponia Robinson, mačiau šią informaciją.
- Galbūt, jūsų ambasada gali... - Ambasadoje buvau dukart.
Atsiprašau, gal matėte šiuos du?
Atleiskit, žmonės, šiandien jokių galimybių.
Jie sako, kad audra truks keletą dienų.
Taip.
Kai mirė mano žmona...
Taip sunkiai bandžiau išlaikyti ją čia, supranti.
Išlaikyti ją gyvą.
Praradau beveik viską, ką turėjau.
Dynas ir aš, tuščiai spoksojom.
Beveik praradau partnerystę firmoje.
Taip susitelkiau ant to, ką praradau, kad pamiršau, ką turėjau.
Galbūt jau laikas namo, Barbara.
Nebuvo taip, kad nesistengėm.
Jokio atgarsio.
Kad ir kada būdavom papludimyje
mano mama pasakodavo apie žalią blykstę
Mano tėtis ir aš būtume žiūrėję ir žiūrėję.
Aš niekad nemačiau.
Manau, taip bus horizonto linijoje,
tik saulei nusileidus.
Manau, gal tai tik smulkmena...
žmonės tiki ja, kad pasijustų lyg kitame pasaulyje,
supranti? Grožis, bet kas.
Kaip manai, kiek iš tikrųjų mes čia išgyvensim?
Mums bus viskas gerai, supratai?
Panirau į meilės gelmes
Pakeliu akis viršum į debesis
Keliavau, nes mano meilė tikra
Visiems sakau, kad žinau tave
Tavo mamai sakau, kad tavęs nebus namie
Tavo tėčiui pranešu, kad nesi vieniša
Visko, ko noriu, tai, kad būtum mano
Sakaiu, kad myliu, mieloji, bet kuriuo metu
Netikėk, ką jie šneka apie mane
O viską, ką žinai apie mane, niekad nebuvau
Tu vienintelė, su kuria norėčiau būt
Viskas nauja ir viskas dėl tavęs
Panirau į meilės gelmes
Pakeliu akis viršum į debesis
Paklausyk manęs, šitaip aš jaučiu
Tu vienintelė, su kuria norėčiau būt
Viskas nauja
Turėtume jaustis kalti?
Dėl ko?
Kad nesam liūdni visą laiką.
Jie turbūt mano, kad mes negyvi.
Bet mes nesam mirę.
Taigi, turim dar pagyventi truputį, tiesa?
Tik jaučiu, kad mes turėtume daryti kažką
pavyzdžiui ieškoti būdo pasprukti, arba...
Mes bandėm.
Mes ir toliau bandysim.
Tu skutaisi?
Ką?
Tu beveik neturi barzdos.
Gerai, pirmiausia, įkask man.
O antra, ji patankės.
Tikiuosi.
Ar buvo gerai?
Turiu galvoje...
Ar aš buvau gera?
Ema, tu esi daug geriau negu gerai.
Supratai?
Jei gerai yra kažkur šičia, tada tu esi virš tų prakeiktų palmių.
Jei gerai yra lyg maža smėlio kruopelė, tada tu esi visas papludimys.
Jei gerai yra mažas lašelis vandens,
tu esi lyg visi prakeikti Karibai.
Nori, kad tęsčiau?
Gerai.
Tu niekad toks nebuvai mokykloje.
Koks?
Nežinau, linksmas.
- Tu irgi kitokia. - Ne, nesu.
Taip, esi.
Kiek?
Jokių draugių, jokių knygų.
Mėgdavau tave stebėti kartais.
Tai ne bjauru.
Visada atrodei, lyg turėtum planą.
Lyg turėtum kažką padaryti, arba kažkur nueiti.
Spėju, dabar nebeturi, kur nueiti, a?
Negaliu patikėti, ką sakau,
bet man patinka, kad esu čia.
O galiausiai, aš irgi tave kartais stebėdavau.
Kas buvo tavo pirmoji?
- Žaidžiame tą žaidimą? - Taip. Kas?
Ji buvo antrakursė, visai jaunutė.
- Pažįstu ją? - Ne, ji mokėsi koledže.
Nežinau.
Maniau, kad ji mane kažko moko.
Buvo linksma?
Visos penkios minutės buvo neįtikėtinos.
Kas buvo tavo pirmasis?
Ne, ne, ne.
Ne.
Pasakiau savo, dabar pasakyk savo.
Futbolininkas? Moksliukas?
- Mokytojas? - Tu.
Ką?
- Tu. - Aš?
Aš buvau tavo...?
"Vau" taip blogai?
Ne, tiesiog "vau".
Vau.
Buvo gera?
Smėlio pribyrėjo visur.
Džiaugiuosi, kad aš.
Aš taip pat.
Taigi, kadangi man viskas truputį naują,
galbūt mes turėtume labiau prasipraktikuoti.
Jo.
Ema, ar girdėjai?
Lėktuvas! Paimk šautuvą. Aš tuoj atbėgsiu.
Ne, ne, ne.
Ei! Ei! Ei!
Ei!
Jie buvo per aukštai.
- Iššovei abi liepsnas? Nemačiau. - Ne, neradau šautuvo.
Kaip suprasti? Jis toje pačioje vietoje, kaip ir visada.
Tai mūsų šansas, Dynai.
Nesuprantu. Kur jis galėtų būti?
- Ėmei jį? - Ne.
Tu vienintelė jį ėmei.
Tai sakai, kad aš jį pamečiau?
Nesakau, kad kažkas jį pametė tik sakau, kad jo čia nėra.
Kažkas paėmė mūsų daiktus.
Krepšiai, mano losijonai, kremas nuo saulės, dantų pasta.
- Tie dalykai senei pasibaigė. - Taip, bet buteliukus laikiaus.
Naudoju juos alavijui ir vandeniui, ir...
- Kur vandenio butelys? - Turbūt kažkur ten.
- Lažinuosi, kad suorganizavai... - Tikrai, suorganizavau?
Štai, kas nutiko, suorganizavau per daug.
Palauk.
- Ema. Ema. - Pasitrauk nuo manęs.
- Ką darai? - Išeinu.
Nebegaliu. Nebegaliu daugiau. Nebegaliu daugiau likti šioj saloj.
Ką žadi daryti, plauksi atgal?
Ema.
Alio!
Ten nieko nėra, ar ne?
Alio!
Mes matėm vieną lėktuvą nuo tada, kai esam čia.
Niekada daugiau nebepamatysiu savo šeimos.
Geriau būtume ten ilgam.
Kas ilgam, Dynai?
Klausyk, Em, atsižvelgiant, mes turėsim pasakyta štai ir viskas.
Tai mūsų gyvenimas, supranti? Tu ir aš
Girdi?
Ten niekas. Tik vėjas.
Surasiu, kad ir kas čia, ir sustabdysiu.
Dynai, ne.
Dynai?
Dynai!
Kuo gi dar galėtų būti vandenynas
Kuo gi dar yra jūra, Kaip šimtas milijonų lašelių vandens
Kas gi dar, kaip atsiminimai
Išblukusių atsiminimų
Buvo viskas, kas atsirado prieš tave
O aš nežinau, kur mes eisim
Arba kur mes būsim
Aš visai ne daug žinau
Bet kai galvoju apie tave
Žinau
Užsiropšk, kad vėl pamatytum kelią, kuriuo keliausim
Ir eisim kokiu keliu tik nori tu
Kuo gi dar galėčiau būti
Vyru, kuris pametė galvą ir leido savo šaltai, šaltai širdžiai garbinti tave
O aš nežinau, kur mes eisim
Arba kur mes būsm
Aš visai ne daug žinau
Bet kai galvoju apie tave
Žinau
Daugiau nebekovosiu
Kai mus išmes į krantą
Vistiek myliu tave
Myliu
Kuo gi dar galėtų būti vandenynas
Kuo gi dar yra jūra, Kaip šimtas milijonų lašelių vandens
- Matai? Matei. Matei. - Mačiau. Mačiau.
Matei. Matėm. O, Dieve, pamatėm.
Gal dėl žuvies? Ji truputį keistai kvepėjo.
Gal manai, kad laukiesi?
Ne. Nesilaukiu.
Nereiškia, kad nenoriu vaikų, tik...
- Žinai... - Žinau.
Jo.
Norėtum vaikų?
Kadanors.
Aš irgi.
Dabar atiduočiau bet ką už dantų pastos.
Ir truputį vištienos sriubos ir liūdno filmo.
Ateik, atsigulk. Pasijusi geraiu.
Hmm.
Ar kada nors pagalvojei, ką veikia kiti?
Kas tie kiti?
Draugai, šeima,
žmonės, kurie gyvena ten.
Mes esam dabar kiti, išleistuvių karalienė.
Kas...?
- Kas čia buvo? - Kas per...?
Gerai, beždžioniuk. Liaukis, liaukis. Padėk jį.
Padėk ginklą ir atsitrauk nuo jo.
Nagi, beždžione, pamesk ginklą.
Ne, ne, ne. Liaukis, liaukis, liaukis. Padėk jį!
Nagi, beždžioniuk. Duosiu tau bananą, o tu man ginklą.
Jis net nepasiemė savo banano.
Žinai ką?
Kas, po velnių? Kam taip elgies?
Nebenoriu daugiau dėti vilčių. - Tau pasimaišė protas. Kodėl...?
Aš išprotėjusi? Ne, matai, išprotėjimas yra galvojimas, kad mes galim išgyventi
daugiau kaip metus šioje saloje.
Tai išprotėjimas.
Mes susikursime čia gyvenima, Em. Viskas bus geriau, prižadu.
Jokio triukšmo. Turiu galvoj, kas ten tiek geresnio?
Gyvenimas, Dynai. Gyvenimas, štai, kas ten geresnio.
Mūsų šeimos, mūsų... Viskas.
Tu išprotėjęs, jei manai,
kad aš galėčiau išties rinktis gyventi šitaip.
Čia ne gyvenimas, čia išgyvenimas.
Bent kiek pasisekė?
Ne.
Niekad tau nepadekojau.
- Už ką? - Kad išgelbėjei.
Kad esu. Čia.
Ema...
Ei! Ei!
- Ei! - Kur?
Štai, palaikyk.
Užtaisyk ir šauk, Em.
Paspausk gaiduką, išleistuvių karaliene.
- Šičia! - Ei!
- Ei! Ei! Ei! - Ei! Ei! Mes čia!
Palik mane, kai rasi.
Šeima ir draugai labai laukia jų pasirodymo
dviejų mokinių, pasiklydusių jūroje daugiau kaip tris mėnesius.
Emilija Robinson ir Dynas Mikmuleno
buvo išgelbėti vakar helikopterio piloto
vykstant apžvalgos turui iš Venesuelos pakrantės.
- Ei, nulipk. - Net neketinu.
- Štai, Ema. - Ema!
Ei, Ema!
Vis dar tikiu tavimi
- Štai čia! - Ema!
Vis dar tikiu
Ei, Ema!
Bėgantis laikas galbūt nulems
Auksą pavers pilku
Neleisk man pasiilgti ženklo paleisti tave
Ir atsiskirti
Gali mane palikti, kai rasi mane čia
Aš tikėsiu
Palik mane, kai rasi
Ema!
Nemaniau, kad kada nors tave dar kartą išvysiu.
- Labas. - Labas.
Ką čia darai?
Tik norėjau patikrinti, pirmoji naktis po grižimo ir tiek.
Tikrinau Facebook'ą ir tiek.
- Keista sugrįžti, a? - Jo.
Jie sako, kad mums nederėtų kuriam laikui eiti į mokyklą.
Taip, žinau.
Manau, eisiu kitą savaitę, sugrįšių į tą ritmą.
- Žinoma, sugrįši. - Kaip suprasti?
Nieko, tiesiog...
Manau, vasara baigiasi, a?
Kalbi su užuominomis.
Tėtis pasakė apie tavo vakarėlį.
Mama jį kelią, sugrįštuves atšvęst.
Žadi ateiti? Daug žmonių ateis iš mokyklos.
- Bus linksma. - Jo, linksma.
Tu turėtum turbūt eiti.
Mama ir tėtis tikrina mane lyg kas 10 minučių.
Žinoma.
Ateik į vakarėlį, gerai?
Pirmiausiai norėčiau padėkoti, kad atėjot.
Šiandien mums ypatinga diena.
Neįsivaizduoju, kiek reikėjo drąsos išgyventi per tas dienas.
Tikrai neįsivaizduoju. Bet aš labai džiaugiuosi, kad tu įsivazduoji.
Už mano mergaitę ir už Dyną.
- Kur Dynas? - Už jūsų.
Esu labai tau dekingas.
Jūs, vaikai, tikrai esate mūsų visų įkvepėjai.
Norėjau tą pasakyti. Už Emą ir už Dyną.
- Ačiū, kad atėjot. - Labai ačiū, kad pakvietėt.
Kaip čia išeina, kad nesi su kitais?
Aš nesu toks su kitais vyrukas.
Ema tokia. Visada tokia buvo.
Jai labai gerai sekasi. Žmonės ją tikrai mėgsta.
Taip, matau.
Matei bent vieną ryklį?
Panašiai per dvi sekundės ir ji tapo daug populiaresnė
- negu anksčiau, jūs, vyrukai, eidavot šalin. - Taip, tai irgi matau.
- Nagi. - Kaip atsiminimai. Žinot?
Negaliu ateiti. Atleisk.
Jie tai vadina "stebuklu jūroje".
Praėjus daugiau kaip 100 dienų negyvenamoje saloje,
du vidurinės mokyklos mokiniai, Emilija Robinson
ir Dynas Mikmulenas, saugiai grįžo į savo mokyklą,
savo šeimas, savo draugus ir savo gyvenimus.
šito, jie manė, kad galbūt daugiau nebepamatys.
Sveika sugrįžusi.
Prašyčiau.
Galbūt man reikėjo
Galbūt ilgėjausi žingsnio
Galbūt turėjau savo galimybę
Bet man visvien reikėjo tavęs
Ateik pas mane dabar
Laikas parblokši, ryte
Mes pabusim
Pasakiau jam, kad galvojau apie tai.
O, Dieve, Em. Tu mano didvyrė. Pasakei Styvenui?
Tu tokia superinė.
Kai tu nyksti Tu pradedi blukinti mūsų meilę
Beje, aš devėsiu...
Ei, Mikmulenai.
Mūsų meilę
Nagi.
Mūsų meilę
Turbūt turėjau abejonių
Turbūt man reikėjo
Turbūt ilgėjausi žingsnio
Turbūt turėjau savo galimybę
Mažyte, negalėčiau verkti užuominom
Bet man visvien reikėjo tavęs
Dabar tai meilė
Beprotiška meilė dabar
Mama norėjo, kad pasakyčiau, jog jau pietų laikas.
- Gerai. - Ketinau pamaitinti žuvytes.
- Taip, pirmyn. Gali pamaitinti. - Gerai.
Kas toms suknelėms?
Nežinau.
Jos visos lyg...
Jos visos atrodo lyg svetimos.
Žinai, kai tavęs nebuvo, mama žinojo, kad kartą buvau čia.
Man nereikėjo rėkti, ar pyktis ir panašiai.
Mokykloje visos mokytojos man buvo mielos.
Net jei ir dėl gailesčio, man nerūpėjo.
O dabar, tu esi mergina, kuri išgyveno saloje,
eisi į išleistuve su komandos gynėju, dėl Dievo meilės.
O aš ir vėl tapsiu tokia, kaip anksčiau.
Steise, tu nuostabi
šauni ir linksma
ir visos kitos savybės, kurių neturėjau.
Ir leisiu tau žinoti, kad neisiu į išleistuves su Styvenu.
Tikrai? Tai, kas tada eis su tavimi?
Niekas.
Nori būti mano pora?
- Pasiilgau tavęs, Ema. - Aš irgi tavęs pasiilgau.
Aš tavęs labai pasiilgau.
Mačiau, mama.
Mačiau žalią blykstę
Ji buvo nuostabi.
Ir...
Ir aš tik norėjau atsiprašyti, kad nebuvau tavo laidotuvėse.
Ačiū, kad saugojai mus.
- Ką manai? - Neįtikėtina.
Tas mielas berniukas žiūri į tave, sese.
- Jis žiūri į tave, Em. - Nemanau.
Eik.
- Liksi namie? - Taip.
Nori pasiskolinti mano Tuksą?
Ema, atrodai nuostabiai.
Styvenas eis iš proto.
Tarp kitko jis truputį bukas
bet su smokingų atrodo karštai.
Nagi, pasivaikščiokim.
Žinojau, kad turėjai viduje.
Įstrigti vidurį vandenyno, kad surastum, bet...
Paieškokim tau susimąsčiusio vyruko.
O, šunie.
Velnias, jis atrodo šauniai.
Eik. Būk romantikė.
Pasiliksiu, jei pasiliksi tu
Bėgsim į saulę
Pamiršk aplinkinius
Bandžiau atvykti, kad pasakyčiau tau nuostabų dalyką.
Turiu galvoj, aš... Aš net nežinojau, ar galėčiau įeiti.
Planai pasikeitė.
Paimkim, paimkim šiąnakt pasaulį
Turiu tau kai ką.
Viskas yra gerai, jaučiu tai viduje su tavimi
- Ačiū. - Norėtum pašokti, išleistuvių karaline?
Aš nesu išleistuvių karalienė. Niekad nebuvau.
Niekad nenorėjau būti. Aš...
Aš tik mergina.
Norėtum pašokti, mergina?
Atrodo, kad lyja.
- Yra buvę ir blogiau. - Jo.
Paimkim, paimkim šiąnakt pasaulį
Nes tu čia ir viskas yra gerai
Jaučiu tai viduje su tavimi
Jaučiu ugnį tavo rankose, jei tu pasakytum, kad tai daugiau už planą
Šviesk ryškiau už bet ką, ką tik žinau
Paimkim, paimkim šiąnakt pasaulį
Nes tu čia ir viskas yra gerai
Jaučiu tai viduje su tavimi